ПЕРІОДИЗАЦІЯ РОЗВИТКУ ОСВІТНЬО-ПРОСВІТНИЦЬКОЇ РОБОТИ З ЦИВІЛЬНОЇ ОБОРОНИ НАСЕЛЕННЯ (60-90-ТІ РОКИ ХХ СТОЛІТТЯ) - Богданов Є. П., (ПЕДАГОГІЧНИЙ АЛЬМАНАХ, 2022)
У статті представлено авторську періодизацію розвитку освітньо-просвітницької роботи з цивільної оборони населення в 60-90-ті роки ХХ століття. Наголошено, що розробка авторської періодизації в історико-педагогічному дослідженні є інструментом для здійснення характеристики кожного періоду (етапу), оскільки дозволяє виокремити цілісні спільні та відмінні риси кожного.Аналіз джерельної бази, зокрема нормативних, архівних та наративних документів, дав змогу визначити хронологічні межі досліджуваного періоду на основі державотворювального критерію прийняття нормативно-правових документів, які докорінно змінювали ситуацію в галузі цивільної оборони (цивільного захисту) населення. Нижня хронологічна межа – 1961 рік – обумовлена прийняттям Положення про Цивільну оборону СРСР (13 липня 1961 року), затвердженого Постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР № 639-275 як наслідку Рішення Уряду СРСР про передачу штабів і військ МППО в підпорядкування Міноборони СРСР (січень 1960 року), прийняття якого спричинено змінами військових доктрин провідних країн світу. Верхня хронологічна межа – 1993 рік – обумовлена прийняттям Закону України «Про цивільну оборону України» як результату Рішення Державної Ради СРСР (14 листопада 1991) про передачу військових органів управління та військ цивільної оборони в підпорядкування новостворених держав внаслідок розпаду Радянського Союзу в серпні 1991 року та проголошення колишніх союзних республік незалежними країнами. У межах означених хронологічних меж – 1961–1993 роки – умовно виокремлюємо такі етапи: І – становлення загальнодержавної системи цивільної оборони (1961–1976 роки); ІІ – оборонний характер освітньо-просвітницьких заходів з цивільної оборони (1976–1987 роки); ІІІ – переорієнтація змісту освітньо-просвітницької роботи з цивільної оборони у бік техногенних та природних катастроф (1987–1993 роки).